En anden verden, en anden tid -
- i miraklernes tid.
For tusind år siden var her grønt, indtil krystallen krakelerede.
Et enkelt stykke gik tabt, en splint af krystallen.
Og så begyndte stridighederne, og to nye racer opstod.
De onde skeksiser og de gode mysticer.
Skeksiserne tog magten herpå Krystalslottet.
Nu samles skeksiserne i det hellige kammer -
- hvor krystallen hænger over en luft- og ildskakt.
Skeksiserne med deres hårde, kringlede kroppe og sind.
De har regeret i tusind år -
- men nu er der kun ti af dem tilbage.
En uddøende race, der regeres af en døende kejser.
Fanget i deres egne kroppe i et døende land.
Atter engang samles de ved krystallen -
- da solen sender sine første stråler på himlen.
For således gør skeksiserne.
De hærger landet og henter nyt liv fra solen.
Atter engang vil de lade sig opfylde og undvige døden nok engang -
- fra deres energikildes, deres skats og deres skæbnes kræfter:
Den sorte krystal.
DEN SORTE KRYSTAL
l dag er der ingen trøst at hente i solceremonien. Kejseren er døende.
L dag skal en ny kejser indtage tronen.
For tusind år siden gik der en splint af krystallen.
Her, langt fra slottet -
- levede mysticerne fredfyldt som i en drøm.
De var vise naturtroldmænd.
Men nu er der kun ti tilbage. En uddøende race -
- der forstenede af sorg følger de gamle metoder.
Men i dag er der ingen trøst at hente i ritualet.
For den viseste af mysticerne er døende.
L dag har de hidkaldt deres frelser.
L mysticernes dal bor en gelfling ved navn Jen.
Skeksiserne har dræbt hans familie og udslettet hans klan.
Kun Jen overlevede og voksede op hos den viseste af mysticerne.
Men der er en profeti. Tusind år er gået.
Verden skal atter udsættes for prøvelser.
Den skal helbredes eller for altid overgå til ondskabens herredømme.
Tiden er inde, og Jen er den udvalgte.
Fløjten bringer ikke Jen trøst i dag.
For i dag ligger hans herre for døden.
En rejse skal begynde... Jens rejse.
Herre?
Når de tre sole mødes...
- Herre, hvad er der galt? - Du er i fare...
...gelfling.
- Og jeg må forlade dig. - Forlade mig?
- Nej, herre. - Jeg har fortalt dig om skeksiserne.
Skeksiserne dræbte min mor og far.
Historien er mere indviklet, end du aner -
- og du spiller en rolle i den.
Jeg forstår ikke.
Skeksiserne vil sværge at tilintetgøre dig.
Thi ifølge profetien finder du splinten.
- Krystalsplinten. - Krystalsplinten?
For at redde vores verden skal du, gelfling, finde splinten...
...før de tre sole mødes.
Hvis ikke, vil skeksiserne regere for altid.
Hvor er den?
Aughra har den.
Følg den største sol en dag til Aughras hjem.
Hun kender alle hemmelighederne.
Aughra? Skal jeg følge den største sol?
Herre, jeg er jo bare en gelfling.
Jeg skulle have fortalt dig om det her for længe siden.
Nu er det op til dig.
Forglem mig ej, Jen.
Vi mødes måske igen i et andet liv...
...men ikke igen i dette.
Herre...
Du må ikke forlade mig.
Jeg hader dit klynkeri!
Ti stille!
Han er endnu ikke død, overkammerherre.
Knæl! Buk!
Min!
Væk!
Jeg... Jeg...
Jeg... er stadig kejser.
Jeg...
Jeg gør, som du har bedt mig om...
...selv om jeg knap forstår.
Alt vel til dig, min kære ven.
Modtag dine ejendele, modtag dem med fred.
Nu sender vi Jen afsted. Vogt over ham på hans farefulde færd.
Kære herre, jeg skal nok finde splinten.
Jeg er ikke rede til at tage afsted alene.
Godt, jeg tager afsted alene.
Kejseren er død.
Hvem af os skal være den ny kejser?
Ja, overkammerherre, tiden er inde til at finde en kejser.
Det bør være mig.
- Ja. - Ja.
Ikke ham! Jeg vil regere.
- Du bør være kejser. - Der bliver stridigheder.
Nu skal der handles.
Det er mig.
Ja, vi er alle på din side.
- Nej, overkammerherre! Det kan du ikke! - Væk med sig, spytfjæs.
Overkammerherre! Læg mit scepter fra dig!
Jeg udfordrer dig!
- Stendysten. - Stendysten!
Stendysten! Slaver, skynd jer at hente stenen.
- Stendysten! - Kom i sving!
- Stendysten! - Hiv i tovet!
Kom i sving, slaver! Hiv!
Slaver, hiv!
Hiv og træk!
Mere endnu! Hiv til!
Overkammerherre, gør ham til kejser.
Overkammerherre!
Den tager jeg!
Sving først, overkammerherre!
Din lille, klynkende orm!
Det kan han ikke slå.
Lad os så se dig.
Det kan du sagtens!
- Sving til, overkammerherre! - Kom så, overkammerherre!
Det var et svagt sving.
- Svækling. - Hr. general!
Generalen er godt knotten nu.
- Kom så, hr. general! - Pas på.
Nu svinger han.
Det er mig, der er kejseren!
Kejseren længe leve!
Og ifølge loven skal han bøde for det her.
Stop. Stop ham.
Ja!
Tag ham så nu!
Overkammerherre, nu skal du dø!
Tag ham.
- Tag hans klude! - Lad ham så gå!
Overkammerherren er landsforvist.
- Væk! - Væk!
Og knæl så for mig!
- Jeg er kejseren! - Den nye kejser længe leve!
- Hil! - Hil den nye kejser!
Hil den nye kejser!
- Hil! - Hil den nye kejser!
Lyt, krystallen.
- Krystallen taler til os. - Krystallen.
Til krystalkammeret.
Fart på.
Fart på!
Krystallen.
En gelfling i live?
- En gelfling. - En gelfling?
- Profetien. - Profetien.
Ifølge profetien vil en gelfling tilintetgøre os.
Nej! Til angreb, garthimer!
Garthim-soldater, find gelflingen!
Garthimer!
Og bring gelflingen op til slottet!
Garthimer!
Død over gelflingen, garthimer.
Ud og dræb gelflingen!
- Den er ækel. - Afskyelige gelfling!
Hvad i alverden?
Det var da et løjerligt sted.
Lad os nu se. Hun hedder Aughra.
Følg den største sol en dag til Aughras hjem.
Sikke en måde at vise vej på.
Hvem er denne Aughra i grunden? En af de der tingester?
Måske dræber hun gelflinger.
Hvad laver jeg dog her?
En gelfling!
Er du en gelfling?
Ja. Jeg hedder Jen.
Nej, garthimerne dræbte alle gelflingerne. Du kan ikke være en gelfling.
Du ligner og lugter som en gelfling.
- Måske er du en gelfling. - Jeg søger Aughra.
- Hvem har sendt dig? - Min herre, mysticernes vismand.
Hvor er han? I nærheden?
- Han er død. - Så kan han være hvor som helst.
Er du Aughra?
Er du bange for mig?
Tror du, jeg æder dig?
Hvad vil du mig?
- Jeg vil have en krystalsplint. - Ikke andet? En krystalsplint?
Slip ham.
Åh nej, altså.
Aughra?
Hvilket formål tjener den? Er det dét, du gerne vil vide?
Hvad går det alt sammen ud på? Ved du det ikke, gelfling?
Alt, hvad der er i himmelhvælvet, finder du her.
I bevægelse... Ligesom himmelhvælvet er i bevægelse.
Her ser du hvornår. Det er det, den er til.
Sole, måner, stjerner... Ja, evighedens vinkel.
Sådan ved jeg, at det kommer.
Hvordan skulle jeg ellers kunne forudsige det?
For tusind år siden var der en flot konjunktion.
Jeg var der. Tre sole stod på linje.
Krystallen krakelerede, og skeksiserne og mysticerne opstod.
En ny konjunktion er under opsejling, så alt kan ske.
Måske brænder hele verden. Så er det sket med Aughra.
Du gør klogt i at finde splinten inden da, gelfling.
Spørg, hvad konjunktionen er. Hvad er det dog?
Hvad er konjunktionen for noget? Spørg ikke mig.
Det er verdens undergang. Eller begyndelse.
Undergang, begyndelse. Et fedt. I hvert fald en stor forandring.
Nogle gange god, andre gange skidt. Det er, hvad det er.
Gelflingen ved ikke noget.
Hvad stiller jeg op med splinten?
- Helbred den sorte krystal. - Hvordan?
Du spørger og spørger. Vil du have en splint? Værsgo.
- Hvad for en af dem er det? - Det ved jeg ikke noget om.
Det ved jeg ikke noget om.
Der er meget at lære, gelfling -
- og tiden er knap for dig.
Hvad for en af dem er det?
Det er en af de tre. Det er jeg sikker på.
Du er for længe om det. Skynd dig nu!
Men hvordan skaljeg vælge?
Ja!
Nu hvor du har den, ved du ikke, hvad du skal stille op med den. Det fik du ikke fortalt.
Men det ved Aughra.
Garthimer!
Ud! Ud med jer!
Forsvind!
Nallerne væk!
Mit hjem!
Mit hjem! Mit hjem ...!
Aughra.
Omsider kalder krystallen på os.
Tiden er inde til at vende tilbage til slottet.
Nu har jeg splinten, men hvad stiller jeg op med den?
Hvad er det? Skal den et bestemt sted hen?
Hvad er der med den splint? Den ligner ikke noget...
Jeg bryder mig ikke om det her.
Åh nej, lige ned i mudderet.
Fizzgig.
- Er du en gelfling ligesom mig? - Ja.
- Jeg troede, jeg var den eneste. - Det troede jeg også, jeg var.
Nu skal jeg hjælpe dig op.
Det første, jeg husker, er ild. Jeg tror, det er en krig.
Et træ. Min mor lægger mig ind i det, og vi...
Mor! Uhyret!
Den store, rare mand samler mig op.
Han får uhyrerne til at forsvinde, og jeg er i sikkerhed.
Jeg er i sikkerhed.
- Hvad sker der? - Vi drømmefaster.
Indvier hinanden i vores minder.
- Jeg er i bad. - Min nye mor gav mig mad og kaldte mig Kira.
Min herre viste mig hele dalen.
Den virkede så uendelig stor. Kira, pas på.
Garthimerne fangede podlingerne.
- Min herre er min familie, min lærer og min ven. - Nogen gange græder jeg. Men det kan være godt.
- Så kan jeg næsten glemme det, der skete. - Jeg taler med blomsterne og alle levende væsener.
Han viser mig tal og ord. Overalt møder jeg venlighed.
Jeg lærer af dem alle, men der er ingen andre her som mig.
Jeg må finde...
Jeg elsker dem alle, men jeg er nødt til at finde...
- Vent! - Jeg vil...
- Det forsvinder. - Det forsvinder.
- Åh nej. Jeg synker. - Bliv der.
Blive her? Hvor skulle jeg gå hen?
- Hvad er dog det? - En nebrie. Hun gør ikke noget.
Kira.
Du hedder Kira.
Vi drømmefastede, du og jeg.
Kom her, Fizzgig.
Kom så.
Det er Jen.
Fizzgig!
Fizzgig, altså.
- Han synes, du er underlig. - Jeg synes også, han er underlig.
Han er nervøs. Skeksiserne lurer altid. Vi må videre.
Kom.
- Stegt nebrie. Det er min livret. - Jeg vil have det røde stykke.
Slaver.
Din blodhund!
Rådden!
Slaver!
Spis!
Jeg tror, gelflingen er undsluppet.
Ingen gelfling undslipper mine dødbringende garthim-soldater.
Mere mad!
Jeg har noget imellem tænderne.
Et fortryllende måltid.
Dessert! Kravl!
Dessert!
- Stop så! - Kravl!
Slet ikke så dårligt.
Se, garthimerne vender tilbage.
- Gelflingen. - Garthimerne.
Gelflingen.
Slip gelflingen fri.
- Hvad skal det forestille? - Skeksis-fjolser!
Hvad vil I mig?
- Det er ikke nogen gelfling! - Nej, vel er jeg da ej.
Rådne snoge! Mit øje skal komme efter jer.
Hun var sammen med ham. Hun hjalp ham. Hvor er han?
Han er flygtet, I elendige garthimer.
Hvorfor bad du ikke mig fange ham frem for de tumpede soldater?
De har brændt mit hjem ned.
Mit hjem er væk. Gelflingen er væk. Her er kun Aughra nu!
Ved al mund og savl! Du fortjener at blive klynget op.
Så grov!
Var din mund, pulverheks. Vi er krystallens herrer.
Herrer? Ikke ret længe. Ifølge profetien -
- vil en gelfling tage magten fra skeksiserne.
Han vil få jer til at krybe, som de snoge, I er.
Find den gelfling, lige nu!
Krystalflagermus, flyv nu! Søg på jorden, i vandet og i luften.
Jen. Duk dig.
- Hvad var det? - En krystalflagermus.
Det, de ser, ser skeksiserne også.
- Så den os? - Det tror jeg ikke.
Er det ikke dem fra dine minder?
Da garthimerne dræbte mine forældre, adopterede podlingerne mig. De er min klan.
Kira!
- Det her er Jen. - Jen.
Kom.
Hvordan siger man tak?
De tre sole på himlen vil snart blive forenet.
Det er den store... Den store et-eller-andet.
Det er en profeti. Han sagde, at jeg skulle finde splinten -
- og sørge for alting, inden de forenes.
Det var det hele. Og så døde han.
Hvad skal splinten bruges til, Jen?
- Ja, det aner jeg slet ikke. Jeg fandt splinten... - Men ved ikke, hvad den er til.
Kom, Jen!
Denne vej! Skynd dig!
Jen?
Kom. Løb.
- Hvad var dog det for et væsen? - En skeksis.
Vent! Her finder de os ikke.
- Det er alt sammen min skyld. - Ham skeksisen...
Han reddede os fra sine egne garthimer.
Først Aughras og nu din landsby.
Den elendige splint, altså.
Nej, Jen!
Jen, de sårede dig i armen.
Her. Mosset her hjælper.
Det var ikke din skyld.
Garthimerne er altid kommet her.
Herre, jeg husker dalen. Jeg forstod det ikke.
Jeg savner de andre mestre og deres magi og sang.
Jeg fik ikke elsket dem nok.
Se mig nu herude i verden.
Jeg er ikke den helt, du ønskede, jeg skulle være.
Der er ikke noget, der er ligetil mere.
Herre... Herre?
Hvor er vi?
- I sikkerhed. - I sikkerhed?
Vi er næppe i sikkerhed noget sted mere.
Det her er ruiner.
Det var der, de gamle boede.
Mener du vores forfædre?
Jen. Her er splinten.
Jeg kan mærke noget. Næsten høre det.
Vi kommer her ikke mere.
Forfærdelige ting fandt sted her engang.
De var jo gelflinger, ligesom os.
Ja, de blev alle sammen dræbt af skeksiserne for længe siden.
Kira. Prøv at se her.
Se. Det ligner fuldstændig splinten. Hvad skal det betyde?
- Hvad er det for nogle sære mærker? - Det er skrift.
- Hvad er skrift? - Ord, der forbliver, sagde min herre.
"Når som én, de tre sole skinner -
- skal det, der er skilt ad og åbent, blive helt."
"Stykkerne skal samles af gelfling-hånd, hvis af nogen."
Af gelfling-hånd? Ved du, hvad det betyder, Kira?
Vent lidt.
Det her er et stykke af den sorte krystal.
- Så var det dét, min herre mente. - Ja.
- Jeg skal... - Du skal gøre den sorte krystal hel.
Profetien!
- Jen, skeksisen! - Bliv nu! Nej!
Bliv nu. Jeg er en ven.
Bliv. Jeg er en ven. Profetien var skyld i al den her ballade.
- Dén profeti? - Ja!
- Var det derfor, skeksiserne dræbte gelflingerne? - Ja!
Ja. En forfærdelig fejltagelse. Skeksiserne frygtede gelflingerne.
- Du er jo en skeksis. - Jeg er en ven. Jeg reddede dig fra garthimerne.
- Hvorfor? - Du skal ikke tro på ham. Han vil narre dig.
Nej, hør nu efter.
Jeg blev forvist. Hvis vi slutter fred, er jeg ikke udstødt mere.
- Kan du stoppe garthim-angrebene? - Ja. Kom med op på slottet.
Vis dem, at gelflingerne ønsker fred. At de ikke vil gøre os ondt.
Vil du ikke nok? Vil du ikke nok ...?
Jen! Nej.
Vil du ikke nok? Sig nu ja.
- Ja. - Nej!
Kom, Kira.
Nej! Vent lidt!
Vent nu lige lidt.
Vent nu! Lad os få sluttet fred.
Nu ved jeg, hvad jeg skal. Hvordan kommer jeg op på slottet?
Jeg viser vej.
Herovre.
- Hvad er det? - En landvandrer.
- Hvordan kan du kalde på dem? - Det har podlingerne lært mig.
Du skal ikke være bange.
Kom.
- De transporterer os. - Jamen...
Du behøver ikke tage med, Kira.
Det ved jeg godt.
Godt, så lad os gøre det sammen.
Nej, Fizzgig. Du bliver her.
Godt, så kom bare.
- Hold godt fast. De løber hurtigt. - Ja.
- Det her er ikke med i profetien. - Profeter ved ikke alt.
Stille, I bæster!
Så er det din tur, lille podling.
Det gør ikke ondt, vi dræner bare dit livsmod.
Så bliver du ligesom de andre podlinger her... En slave.
Åbn væggen.
Godt, podling.
Her er slottets skakt.
Anbring reflektoren.
Reflektoren fanger strålerne fra den sorte krystal svævende over os.
Kik ind i reflektoren, podling. Mærk den sorte krystals magt.
Sådan, ja. Strålen vil nu fjerne din frygt, dine tanker -
- dit livsmod.
Du er heldig, slave. Kun kejseren må drikke af dit livsmod.
Der har vi ham. Luk den, slave!
- Er den klar? - Frisk og stærk, Deres Højhed.
Og nu...
Det vil gøre Deres Højhed ung igen.
Ung!
Ja, ung!
Svindler!
Vent! Deres Højhed, jeg beder Dem!
Løgner! Slavepisker!
Det virkede meget bedre, da vi brugte gelflinger.
- Se! - Dem, der overfaldt din landsby.
Lad os komme afsted.
Kira!
Afsted.
Dræb ham! Tag ham så!
- Kira, alt vel? - Ja! Vi må have dem ud derfra.
Skynd dig.
De kommer!
Fizzgig.
Hold godt fast.
Vinger. Jeg har ikke vinger.
Nej da.
Du er jo en dreng.
Fizzgig.
Ja. En indgang til slottet.
Den må føre ind i kælderen.
- Kom. - Jeg går ikke derind.
Vi er nødt til at fortsætte.
Kom så, Fizzgig.
Pas på.
Hvilken vej?
Lad os vende om. Her lugter af død.
Ja, men vi har ikke noget valg.
- Skeksiseren! - Jeg vidste, du ville komme.
Du skal ikke være bange. Jeg er her for at hjælpe jer. Kom.
Vis dem, at vi kan leve fredeligt sammen.
Vil du ikke nok?
- Nej! - Slip! Lad os være!
Slip!
Kom nu med. Jeg må vise de andre det.
Min hånd!
Åh, min hånd.
Du skal dø, gelfling!
Jen! Slip mig.
Slip mig så.
- Jen! - Kom så. Ja.
- Slip mig! - Kom så.
Kom nu, gelfling.
Fizzgig, bliv hos Jen. Slip mig.
Slip mig nu! Jen!
Jen!
Jeg kan godt lide de svampede grønne nogen, når de er på gaflen.
Overkammerherre! Ud med dig. Ud med dig.
- En gelfling! Gelfling! - Gelfling!
- En gelfling! - Gelfling!
Gelfling ...!
- Gelfling! Der er en gelfling på slottet! - Gelfling! Gelfling!
Hjælp, hjælp, hjælp!
Kom og se det ækle uhyre.
Hvor er den dog fæl.
Deres Højhed, jeg bringer Dem gelflingen.
Jeg! Jeg gjorde det.
Jeg har fanget hende. Jeg bringer Dem gelflingen.
Jeg blev såret. Jeg har haft de frygteligste smerter.
En levende gelfling.
Dræb hende! Vi har svoret at dræbe dem alle.
Nej! Hun er min!
De kan jo drikke hendes livsmod, Deres Højhed.
Vi er nødt til at dræbe hende på grund af profetien.
Nej. Først tager vi hendes livsmod, dernæst dræber vi hende.
- Ja, dræn hende først. - Dræn hende!
Tag hendes energi. Ja.
Dræn hende for hendes energi.
Hendes energi!
Tag hendes energi!
Og giv den klynkende kammerherre sine klæder tilbage.
Stille, I bæster.
Sådan.
Ja!
Ja, gelfling-energi.
Forsvar dig, Kira.
Forsvar dig.
Jen?
Jen!
Kira, kald på dyrene. Du har evnen til at give dem deres frihed. Så højt, du kan!
Stille, gelfling. Stille.
Stille, I andre.
Stop! Jeg advarer jer.
Gelfling, få mig fri!
Gå tilbage.
Tilbage i jeres bure!
Gå tilbage.
Tilbage i burene! Lad være!
Ned, alle sammen.
Nej! Nej!
Du kom for sent, gelfling. Den store konjunktion er foran os.
Skeksiserne får nu magten over stjernerne.
Hvornår er konjunktionen?
Når de tre sole rører hinanden.
Jen...
Gå nu, gelfling...
...mod din død, gruer jeg for.
Ti nu stille, Fizzgig.
Du har vel nok været en stor hjælp.
Åh nej.
Hvor er jeg nu?
Fizzgig!
Garthimer!
Er det krystallen?
- Aughra. Du lever. - Har ikke tid.
Vi har ikke tid! De tre sole bliver én.
Hvor er Kira?
Nu kommer den store konjunktion.
Ja! Krystallen!
Det er så årsagen til mit besøg.
Den sorte krystal.
De tre sole.
Splinten.
- Kira. - Jen!
Den store konjunktion er på vej.
Nu vil vi leve for evigt.
Vi vil leve for evigt.
Vi vil leve for evigt!
- Gelfling! - En gelfling!
Duk dig, Fizzgig!
Gelflingen skal dø.
Dræb hende!
Hun vil tilintetgøre os!
Du skal dø, gelfling!
Endnu en gelfling!
- Garthimer! - Garthimer!
Garthimer!
Der er garthimerne.
Nej!
Splinten!
Splinten er min!
Slip så, ildelugtende hårbolle!
Fizzgig!
Hun har splinten.
- Tag den fra hende. - Pas på, Kira!
Kira, bag dig!
- Lad hende være. - Bare giv os splinten, så får du lov til at gå.
- Nej! - Jo, hvis I lader hende være.
Nej, Jen! Gør krystallen hel.
Kira!
Jen...
Kira...
Lad være, gelfling!
Hvordan er du kommet derop?
Så kom da.
Lad det, der er skilt ad, blive helt igen. De to skal blive ét.
Profetien gik i opfyldelse.
Vi er ét igen.
For længe, længe siden formåede vi i vores hovmod og vildfarelse -
- at ødelægge denne skønne krystal.
Og vores verden blev delt.
Ved mod og opofrelse har du forenet os igen -
- og gjort krystallen mægtig igen.
Omfavn hende. Hun er en del af dig -
- ligesom vi alle er en del af hinanden.
Vi overdrager dig sandhedens krystal.
Skab din verden i skæret fra den.